Ikonografickým programem rytířského sálu byla oslava habsburského císaře prostřednictvím obrazů a štuk evokujících antické interiéry, které byly tehdy známy především z Neronova římského paláce (Domus Aurea). V lunetách byla série římských císařů a ve třech nikách po obvodu místnosti monumentální mužské figury v antikizující zbroji. Na stropě je čtvercové pole se čtyřmi nečitelnými malbami zobrazujícími patrně biblická témata, soudě pode dochovaného fragmentu zobrazení Boha Otce a Mojžíše (jihovýchodní pole). S malbami je kombinováno pět štukových reliéfů oslavujících antické ctnosti a římskou statečnost. Reliéfy oddělené ovocnými festony tvoří kompozici rovnoramenného kříže. Uprostřed: Aeneas s Anchisem, Kreusou a Ascaniem prchá z hořící Tróje. Na obvodu: Marcus Curtius se vrhá do propasti (sever), Kimón a Péró (východ), Marcus Scaevola před etruským králem Porsennou (jih), Smrt konsula Attila Regula (západ)., Vlček 2001#, 384-385., and Výjevy na stropě hlavního sálu zámku v Nelahozevsi byly inspirovány stejnými výjevy na stropě hlavního sálu vily Hvězda v Praze Liboci, která byla postavena a vyzdobena pro císaře Ferdinanda I., v jehož službách byl i stavebník Nelahozevsi. Stejně jako ve Hvězdě je ve středu místností klíčové téma císařské ikonografie, Aeneas odnášející Anchísa z hořící Tróje. Doprovodné výjevy umístěné okolo jsou rovněž všechny zobrazeny ve Hvězdě, v případě zobrazení Kimóna a Peró je nepochybné, že v Nelahozevsi štukatér buď napodobil pražský výjev, nebo pracoval podle stejné předlohy. Podle odlišného stylu soudě, nelahozevské štuky nejsou prací stejného umělce, který by tu pouze zopakoval svůj repertoár výjevů pro jiného zákazníka. Nápadná shoda v ikonografii štuků v Nelahozevsi a v pražské Hvězdě dokazuje, že tu nerozhodoval štukatér, ale stavebník.
Štukový reliéf: tři muži koulejí sud, v němž je vidět hlavu mučeného Attilia Regula., Vlček 2001#, 384-385., and Srov. Nelahozeves, Zámek, Rytířský sál, štukové reliéfy. Hrdinský čin Attilia Regula oslavil Horatius ve svých Ódách (3, 5), smrt v sudu s hřebíky zmiňuje Agustinus v Boží obci (1, 15) a Aurelius Victor (De Viris Illustribus Romae, 40).
Východní dvojramenné schodiště s iónskou lodžií připojeno k raně renesančnímu portálu patrně roku 1564, což je letopočet dodatečně vložený do vstupního portálu. and Muchka 2001#, s. 139.